![Spocklidem - Klára Svobodová 10 jako liči](https://spocklidem.cz/wp-content/uploads/2024/05/spocklidem-web-1-2.jpg)
Jsem chronický tvůrce, který rád přemýšlí nahlas. K tomu mi pomáhá psaní. A když už je to jednou napsaný, přece to nevyhodím. Zvlášť když to může pomoci i někomu dalšímu.
Třeba vám.
Vítejte v mém vesmíru
Jsem chronický tvůrce, který rád přemýšlí nahlas. K tomu mi pomáhá psaní. A když už je to jednou napsaný, přece to nevyhodím. Zvlášť když to může pomoci i někomu dalšímu. Třeba vám. Vítejte v mém vesmíru
Aby se ze mě nestala zombie, je dobrý mě občas pozvat na kafe a větrník. Pokud vám mé texty dávají smysl, připojte se k mojí komunitě na Forendors
V listopadu 2021 mi vyšla kniha Těhotnej Buddha, rodičovská noktovize pro všechny mámy a táty, co od života taky schytali pár facek.
Proč Těhotnej Buddha? Protože proto.
„Když je všechno úplně v řiti, musíš přestat bojovat a jen bejt. I to je někdy dost. Buddha uprostřed chaosu…“
Mým skromným přáním je, aby se rodič v takový situaci necejtil jako pacient v izolaci. Ale jako samuraj, co stál tváří v tvář smrti (bolesti, postižení…) a zvládnul to. Hrdina, jenž získal další bitevní jizvu a stal se větším a silnějším. Tím totiž skutečně je. Badass hero.
Každý má totiž svůj příběh, ve kterém je hrdinou, ale ne vždy je ten příběh jednoduchý a krásný. Necítit se izolovaně a najít oporu pomáhá vytrvat a jít dál
Dvojnásobná máma, mimozemšťanka…psaní je pro mě formou terapie.
Kniha „Těhotnej Buddha“ byla zpočátku „jen“ takový soubor mých výkřiků do tmy, dopisů mojí mrtvé dceři, kterou jsem nikdy neměla šanci pochovat, vypsáním se z mojí bolesti. Nemělo to žádnou formu.
Neměla jsem v úmyslu to pustit dál než přes dvířka mého šuplíku. Postupem času jsem ale zjistila, že by moje zkušenost mohla pomoci i někomu dalšímu. Někomu, kdo třeba prožívá něco podobného a má pocit, že je v tom sám.
Chcete být na špici dění? Tak to se někde stala chyba. To nenabízím. Nicméně informace, kde jsem se zase ztrapňovala, co jsme si kdo nechali voperovat a spol., vám poslat můžu. Cizí neštěstí vždycky nejvíc potěší a člověk si nepřipadá jako vesmírné hovado sám.